I denne episoden: Vinterens verste snøstorm kommer...
- Uværet er her. - Moder Natur er en (...).
...og truer en 11000 tonn tung leveranse av oljeledninger.
Vær forsiktig.
- Motoren har fått fnatt. - Reparer den. Nå!
Utenfor jernbanenettet...
...letes det etter en forsvunnet bureiser.
- Det blir vanskelig. - Jeg er nervøs.
Frosten kan tvinge ned et fly.
- ...med livet som innsats. - Avbryt!
Alle om bord!
Tekst: Magne Taraldsen www.btistudios.com
Seward er Kenaihalvøyas sørligste havneby.
Hver dag ankommer det lektere fra hele verden-
- med varer til Alaskas bedrifter og bosettere.
Nå kjører vi dette nordover.
Vær forsiktig så rørene ikke begynner å rulle.
På havna arbeides det døgnet rundt-
- med å laste togene som skal frakte varene nordover-
- på den 75 mil lange enkeltsporete jernbanen.
Vær forsiktig. Gjørma ser skummel ut.
Man ser ikke skinnene.
Kl 06.00. George, Bill og Davy laster de 50 godsvognene sine-
- med oljeledninger verdt 8 millioner dollar. Målet er oljefeltene i nord.
Med en totalvekt på 11000 tonn er dette en av vinterens tyngste laster.
Vi skal gjennom baneområdet. Skal jeg lose?
Jeg tar hånd om det. Da blir det gjort rett.
George og jeg er som et ektepar.
Vi kjekler konstant, men det påvirker aldri arbeidet vårt.
- Du er en fersking. - Jeg har 18 års erfaring. Enn du?
- 30. - Jeg er bedre.
De går en på nervene. De holder på dagen lang.
Alder før skjønnhet.
Jeg elsker jobben min. Pappa tipset meg.
Han jobbet for jernbaneselskapet. En dag sa han: "De ansetter folk."
Jeg gikk dit og leverte en søknad.
Jeg liker å frakte farlig gods, og lønna.
Selvsagt liker jeg lønna.
Vi skal helt til Fairbanks. Det er en av våre lengste ruter.
Den går over fjellet. Det kan bli uvær.
Det er mye snø, så vi må komme oss av gårde.
- Vi har en tung last. - Det er farlige greier.
Når man frakter rør og ledninger, som kan forflytte seg sidelengs, -
- frykter man alltid at lasten skal løsne og falle av.
De skal frakte sin 11000 tonn tunge last nordover til Fairbanks.
Fjellruta er 75 mil lang, og de må komme fram før solnedgang.
Detektorer i skinnene stanser toget hvis lasten er i ubalanse.
Og for å gjøre oppdraget enda verre er vinterens verste uvær på vei.
Det snør i nord. Forhåpentlig er skinnene brøytet.
56 mil lengre nord-
- arbeider man febrilsk med å fjerne det 90 cm tykke snødekket.
Dagens kommende snøstorm kan i verste fall blokkere ferdselsåren.
Sporarbeiderne RC og Steve har det travelt.
Se på all snøen, RC.
Et uvær er på vei. Vi er i stormens øye.
Ifølge værmeldingen kan det falle 35 cm snø i natt.
Snødekket er allerede 20 cm tykt.
De må reparere en detektor som registrerer farlige godsbevegelser, -
-før godstoget passerer.
Vi har bare noen timer på oss før Moder Natur slår til.
På mine seks år har jeg sett mye farlig.
Her ute fins det verken nåde eller barmhjertighet.
Hvis værets krefter tar en på senga, -
-er man død i løpet noen timer.
Moder Natur er en (...).
Hun er sint. Hun prøver å hindre oss i å gjøre jobben vår.
16 mil lengre sør, utenfor småbyen Talkeetna...-
...kjemper Jim og Nancy James seg gjennom sin 21. vinter i villmarka.
Bare en viss type mennesker kan bo i skogen.
Kanskje er vi en merkelig mennesketype.
Den nærmeste naboen bor flere kilometer unna.
Hvis noe går galt, er det ingen hjelp å få.
Bare det å gå på utedoen kan være farlig.
Det er ingen lege i nærheten og ingen sykehus.
Jeg har måttet forbinde Jims arm, -
-slik at han ikke skulle forblø, -
- og sydd ham i panna da han mistet en slegge.
Det er et hardt liv.
De lange vintrene begynner å tære på Jim.
- Steike... - Vi må presse haglet nedover.
- Kjenner du det? - Jo takk.
Jim har splinter fra en haglpatron i armen.
Jeg kan kjenne dem.
Noen biter er spisse fordi de ble splintret mot skjelettet.
Jeg vet at de skjærer opp armen innenfra. Det er guffent.
Jeg er en ordentlig ulykkesfugl, men er jeg er fortsatt i live.
Årsaken til denne var en kaliber 12 hagle og slurv fra min side.
Det kommer ikke til å skje igjen, ikke med denne hånden.
Jeg har prøvd å få ham til å oppsøke en spesialist med armen.
Jeg er redd for at han skal få en infeksjon og dø.
Hans livskvalitet ville blitt bedre hvis han slapp smertene.
Det kommer til å koste å gjøre armen bra igjen, -
-men helsa di er det viktigste.
Og hvor skal vi få pengene fra?
De fins viktigere ting enn penger.
Det fins alltid et alternativ. Vi har en hytte som Jim har bygget.
Den kommer til å forfalle, for vi bruker den ikke.
For noen uker siden satte jeg opp lapper om at hytta er til salgs.
Jim vet det ikke ennå, men jeg må gjøre det som er best for oss.
Jims helse er det viktigste for meg.
Vi må hente et ungt par nå om morgenen.
De vil kjøpe den nedre hytta.
Hva mener du? Den er jo ikke til salgs.
Sist jeg var inn i byen, satte jeg opp noen lapper om hytta.
Hvordan kunne du gjøre det uten å diskutere det med meg?
Jeg visste at du kom til å nekte.
Det viktigste for meg er at en lege får se til armen din.
Etter 35 års samliv vet du at du må snakke med meg-
-før du gjør noe så tullete.
Du får møte de (...) nede på sporet.
Jeg er ikke i humør til å ta imot besøk.
32 km nord for Willow, ved Susitna-elva.
Her har den 50-årige eks-newyorkeren Jennifer Hawks bodd i to år.
En jente trenger skytevåpen.
Jeg skyter på bokser, blinker, alt mulig. Det er gøy.
Ingenting slår lukten av korditt.
Der jeg bor, skal det være grizzlybjørner.
Derfor kom jeg hit.
Det er noe helt spesielt med-
- å bo på et sted der man skyter middagen sin.
Jeg er alltid bevæpnet når jeg er ute i villmarka.
Man kan ikke ringe etter en ambulanse-
- eller politiet og få hjelp etter noen minutter.
Man må være villig til å hjelpe andre. Vi er avhengige av hverandre.
Ha det. Nå går jeg.
Min venn Walt trenger min hjelp. Han flyr til isolerte steder-
- med livsviktige leveranser til folk i villmarka.
Om vinteren kan man bare lande og lette i åpne områder-
-med snø og is.
Det er ikke enkelt, og Walt trenger min hjelp.
Vi skal se til Roger, som bor på et ekstremt utilgjengelig sted.
Vi har ikke hørt fra ham på lenge. Vi må sjekke det.
Mennesker forsvinner her ute. Ofte finner man dem aldri.
Vi må se til Roger.
Vi kan bare nå ham med fly, så nå bærer det av gårde.
24 mil lengre sør...
...prøver Bill, Davy og George å nå Fairbanks før snøstormen slår til.
Men de sinkes av tunge oljeledninger verdt 8 millioner dollar.
Vi har en tung last. Jeg skal gjøre alt jeg kan-
- for å rekke til Fairbanks i tide, men det blir ikke lett.
Vi får håpe at sporarbeiderne har brøytet skinnene.
Jeg begynte som sporarbeider. Det var en konstant kamp.
Man holdt på til jobben var gjort.
Men jeg var i mitt livs form.
- Rund er også en form. - Hold snavla, Davy.
Kjenner dere vibrasjonene? Hele toget rister.
Jeg har kjent det helt siden vi startet. Noe er galt.
Det føles som det har noe med opphenget å gjøre.
Hva i...? En luke står vidåpen.
(...) raser ned.
Vi har ni timer igjen. Det siste jeg trenger, er et tog som fusker.
- 48 mil lengre nord... - Togene kommer til å sette seg fast.
...kjører RC og Steve gjennom snø- drevet på vei mot en gåen detektor.
Detektorene varsler hvis togets last er i ubalanse.
Hvis lasten krenger, kan toget spore av, -
- så hvis detektoren ikke virker, får ikke toget passere.
Vi må reparere den.
Hvis detektoren ikke virker, stopper toget automatisk.
At de setter seg fast midt i snøstormen, er ille for alle.
Været kunne ikke vært verre.
Norddelen av jernbanen må bli brøytet-
- før den kommende snøstormen gjør jobben umulig.
Men det er ikke enkelt, selv ikke for tøffingen Darin Capps.
Han kjemper alene mot snømassene.
Vi får nok å gjøre med all snøen
Heldigvis er Batman og Wolverine på vei.
Ja da!
Han er 13 ganger juniormester i judo. Han er en råtass.
Kom an!
Snøplogen er en av de mektigste våpnene i sporarbeidernes arsenal.
Motoren på 200 hestekrefter driver det 3 m brede plogbladet framover.
Men selv dette beistet sliter.
Jeg har jobbet for jernbanen i 15 år.
Det er ikke alle som takler dette.
Det er hardt arbeid. Maskinene er tunge, og bremsestrekningene lange.
Alaska er den siste utposten, og jeg er midt i den.
(...)! Kutt ut!
Boltene ser ut til å løsne.
Hvis jeg ikke strammer dem, er vi snart ute av spill.
Uten plogen får jeg brøytet snøen fra skinnene.
Da er løpet kjørt.
20 mil lengre sør, i småbyen Talkeetna...
Endelig framme.
Ed og Lisa Stratton fra Palmer har lyst til å prøve villmarkslivet.
De leter etter en bolig for under 100000 dollar-
- og har kommet for å se på Jim og Nancys hytte.
- Hvor langt skal vi dra? - Minst 2,5 mil.
Fra Talkeetna skal vi dra til Jim og Nancy for å se på en hytte.
Jeg drømmer om å jakte, fiske og dyrke grønnsaker.
Jeg vil ikke være avhengig av samfunnet, men skape min egen lykke.
Jeg vil leve i skogen. Det har jeg drømt om siden jeg var liten.
Håper de ikke er snåle.
Jeg flyttet ut i skogen for å slippe naboer.
Jeg vil ikke bli vekket av snøskutere midt på natten.
Dette er en subtil måte å si "Hold dere unna!" på.
Hei sann, Talkeetna!
Alle om bord!
Vi skal treffe dem og se på hytta før vi bestemmer oss.
Vi må være smarte. Sånne skogsfolk er tøffe.
Det skal bli interessant å se hvordan det går. Jeg gleder meg.
Nancy og en motvillig Jim tar imot de potensielle kjøperne.
Se på jakken.
Selskinn.
Hei. Jeg heter Lisa.
Hyggelig. Jeg heter Nancy.
Etter bildene å dømme har dere bygget en fantastisk vakker hytte.
- På gjensyn. Ha en fin dag! - Takk i like måte.
Greit.
- Skal jeg sitte her? - Det blåser jeg i.
Ikke langt unna kjemper godstoget seg videre med oljeledningene sine-
-på vei nordover mot Fairbanks.
Jeg har aldri kjent noe lignende. Hele toget rister.
Lengre fram skynder RC og Steve seg for å rekke å reparere en detektor-
-før toget kommer.
Uten detektoren får ikke togpersonalet vite-
- om de risikerer å spore av hvis lasten krenger.
Mer snø.
- Uværet har fått opp farten. - Det nærmer seg.
Vi får bite tennene sammen.
Jeg og RC står hverandre nær.
Vi støtter alltid hverandre.
Vi må sørge for at vi kan komme oss herfra.
Generatoren som driver detektoren-
- og holder den fri for snø og is, må byttes ut.
Generatoren driver varmeplatene-
-og lader detektorens batterier.
Uten varmeplater kommer ikke toget fram.
Tid er penger. Jo lenger de blir stående, jo mer koster det.
24 mil lengre sør begynner vibrasjonene å skape problemer.
Om bord er man bekymret.
- En luke er vidåpen. - Kutt ut.
Steike!
- Vi må lukke den. - Det skyldes nok ristingen.
Oi! Motoren har fått fnatt!
Det kan ikke være bra for motoren.
Nei, vi må lukke den.
Vær forsiktig.
Det siste vi trenger, er is i motoren.
Da fryser vannledningene, -
-og vi må stoppe og tømme dem.
Det ville skapt store motorproblemer.
- Det spørs om den holder seg lukket. - Vi holder øye med den.
I Willow foretar Jennifer og piloten Walt en utrykning.
De skal til Roger, som ingen har hørt fra på lenge.
Han bor ved en utilgjengelig innsjø.
Den blir vanskelig å finne. Der ute ser alt likt ut.
Walt er en dyktig pilot.
Vi skal til et nytt område for meg, så jeg er litt nervøs.
Temperaturen kan synke enda mer, og flyets metalldeler kan sprekke.
Vi har frost på vingene.
Frost kan tvinge et fly ned.
Vi har dårlig tid fordi det er et uvær på vei.
Vi må være raske. Vi kan ikke somle.
Vi skal til Cub Lake. Den er kinkig å finne.
- Her letter vi fra Willow. - Ok.
Snøen er et stort problem og vi har ikke bremser.
Vi kommer til å skli langt.
Vi har dårlig tid. Vi må skynde oss.
Motoren går med full styrke. Opp med halen og dra spaken mot deg.
- 27 mil lengre nord... - Vi må løfte opp hele motoren.
Som å desarmere en bombe.
RC og Steve prøver å bytte ut den ødelagte generatoren.
Ingen generator, ingen varmeplater.
Det ville slå ut detektoren, -
-og da er toget fortapt.
Det får ikke passere en defekt detektor.
Hvis oljeledningene i lasten kommer i ubalanse, kan toget spore av.
- Kan du skynde deg litt? - Du får gjerne prøve selv.
Boltene er små, men de er vrange.
Vi må vekk herfra. Uværet har kommet.
Bilen min klarer ikke å komme seg fram i 8 cm snø.
Det skal bli -30 grader C i natt.
Vi må skynde oss og dra herfra.
- Sett tilbake den rett. - Tiden er knapp.
- Skynd deg. - Start (...).
Jeg flytter meg i tilfelle den eksploderer.
Hva var det?
- Knapt ti mil foran toget... - Det er ikke sant.
Vi får ikke strøm fra generatoren.
RC og Steve prøver å få i gang detektoren på skinnene.
Den kjenner om lasten på toget er i ubalanse.
Hvis detektoren ikke virker, får ikke toget passere.
Vi burde ha strøm.
Der, ja.
- Batteriene lades. - Nå sjekker vi varmeplatene.
Det ser bra ut.
- Snøen har begynt å smelte. - Kult.
Jepp. Det gjorde vi bra. Vi er et radarpar, mann.
- Hva med en high five? - Bedre lykke neste gang.
Vi får betalt for å utføre mirakler.
Darin anroper RC. Vi har store problemer. Jeg sitter fast i snøen.
- Skynd dere hit. - Vi er der om to minutter.
Toget kommer straks.
En lite stykke unna er togpersonalet under press.
Kraftige vibrasjoner truer den 11000 tonn tunge lasten.
Vi må stoppe og se hva det kommer av.
Gjør det du må.
Her ute kommer ingen til unnsetning. Sånn er det i Alaska.
Opphenget holder hele toget oppe.
Både boggien og karosseriet er avhengige av støtdemperne.
Jeg ville bare sjekke at ingenting var ødelagt eller borte.
Men jeg ser ikke noe sånt. Det er veldig merkelig.
Det er bare å kjøre videre. Vi får leve med vibrasjonene.
Toget rister virkelig. Det er ikke bare innbilning.
Jeg blir nødt til å kjøre langsomt.
13 mil lengre sør finner vi husjegerne Ed og Lisa.
De skal se på hytta som Nancy vil selge.
- Så koselig. - Velkommen. Det er bakdøra.
99 prosent av alt trevirke er felt innenfor en radius på 2,5 km.
De fleste som selger et hus, -
- snakker bare om det positive, men tier om problemene.
Sånn er ikke jeg. Det fins en bjørn her.
Han er så høy. Det er en svartbjørn.
Jeg kaller ham Big George.
Han ble merkbart irritert da vi bygget hytta.
Da vi hadde kommet en stykke i byggingen, merket jeg-
- at han etterlot seg spor for å vise at dette var hans revir.
- Der har han bitt. - Nettopp.
- Det gir huset karakter. - Stig inn og se dere omkring.
Varmt og godt.
- Det er canadisk poppel. - Oi.
- Dette er gran. - Du store.
- Vinduskarmene er av bjørk. - En så søt, liten dør.
Jeg har felt trær i Palmer i 36 år.
Jeg er lei av å felle andres trær. Nå vil jeg felle mine egne.
Jeg tror at Jim vil finne ut om jeg har-
-store nok baller...
...til å leve her, men bjørnen bekymrer meg ikke.
Vi står ved et veiskille. Vårt yngste barn er snart ferdig med skolen.
Vi har oppdratt tre barn, og han har alltid lengtet hit ut.
Vi er 48 og 49 år gamle. Nå vil vi realisere oss selv.
- 900 meter over tundraen... - Motoren går på full styrke.
Jennifer og Walt skal besøke eneboeren Roger-
-før uværet slår til.
Vi må lokalisere Rogers hytte fra lufta.
I verste fall må vi fly i sirkler.
- Ser du skyene? - Det ser illevarslende ut.
- Ja. - Sterke vinder.
Jeg ser den ene enden av innsjøen.
- Ser du den lille prikken ved vannet? - Nesten ikke.
Vinden tar tak i oss. Det gjør det hele litt skummelt.
Alt må klaffe.
Hvis vi glir opp på land til trærne, kommer vi kanskje ikke vekk herfra.
Dette er ille. Vinden er veldig sterk.
- Vinden kaster oss rundt. - Ja, det føles ikke bra.
- Har du beltet på? - Ja.
Avbryt!
Jennifer og Walt må avbryte landingen-
-og gjøre et nytt forsøk.
Føl deg fram. Ned med nesen.
Jeg senker nesen. Minn meg på at jeg aldri skal fly med deg igjen.
Jeg ser ingen livstegn.
Han burde ha hørt oss og kommet ut.
Vi prøver igjen.
Denne gangen kan vi øke hastigheten med fem knop.
Gå ned.
Bravo, Jennifer.
For en utfordring.
Så kan du skru av motoren.
Vi må dekke over motoren.
Kan ikke se ham. Får håpe alt er bra med ham.
Jeg ser ingen hunder.
Han burde ha kommet ut.
23 mil lengre nord...
...frakter George, Bill og Davy 11000 tonn krengende oljeledninger-
-over fjellet mot Fairbanks.
Med tanke på tidsfristen og uværet håper de at togets vibrasjoner-
-ikke skal få lasten til å rulle.
Vibrasjonene blir kraftigere. Instrumentpanelet rister.
- Det samme her. - Jeg ser rekkverket vibrere.
- Dette føles ikke bra. - Vi begynner å få dårlig tid.
Jeg ringer verkstedet.
- Anroper verkstedet i Anchorage. - Jeg lytter. Over.
Toget vibrerer. Vet dere noe om det?
Vi har prøvd å dempe vibrasjonene, -
-men det ser ikke ut til å ha virket.
Vi får ta av hele boggien og plukke den fra hverandre.
Jeg tar kontakt i Fairbanks.
Hold øynene åpne, slik at vi kommer fram.
65 km foran toget kommer uværet stadig nærmere.
RC og Steve skal hjelpe Darin.
De må reparere plogen hans, så han kan brøyte skinnene før toget kommer.
Vi må rekke det før snøen kommer.
Ja, vi får passe på så vi ikke blir sittende fast.
- Står til? - Hei sann, RC.
- Klarer du å komme løs? - Nei.
Alle boltene er på vei ut. En har gått av.
- Ja, du er på nippet til å (...). - Kan dere hjelpe meg?
Jeg har ikke rett type bolter. Vi drar dem ut-
-og skrur sammen alt igjen.
- Toget kommer om tre kvarter. - Jeg rekker det.
- Det gjør vondt i ansiktet. - Dette er et mareritt.
Med vinden er det -30 grader C.
Det er iskaldt. Skynd dere.
De må bytte ut boltene i plogbladet.
Men boltene lar seg ikke rikke. De har fryst fast.
Metallet krymper i kulda. Det gjør det vanskelig å dra ut boltene.
Skynd dere. Vi må vekk herfra.
Toget kommer når som helst. Kom igjen.
Det er lett for deg å si. Kom ut i kulda og hjelp til.
Det er ikke varmt her inne. Reparer plogen!
20 mil sør for dem lærer Ed og Lisa om villmarkslivet.
- Jeg elsker sukkererter. - Jeg også.
Det jeg helst gjør på sommeren...
Om morgenen pleide jeg å spise frokost her ute.
Midt i hagen.
- Trenger du ved, Jim? - Ja.
Man må legge seg til noen særegenheter for å passe inn her.
Gjennom årene løp har jeg fått flere enn noen annen.
Jeg har levd i det moderne samfunnet. Jeg avskyr det.
Hva syns du om å få naboer?
Kona mi og jeg har lært oss å klare oss selv.
På den måten slipper vi å bli skuffet.
Det er et vakkert sted, men med hans personlighet...
Du lar aldri noe stå i veien for deg.
Hvis dette er det vi begge vil, og vi endelig er enige...
Det er et hjem, ikke en hytte.
Ta mot til deg og si: "Jim, jeg er den jeg er."
"Vi kan få det til å funke-
-akkurat som du og Nancy gjorde."
Hva syns dere om hytta?
- Vi liker den. - Jeg vet at Jim har betenkeligheter.
Vi har levd uten naboer i 20 år.
De som kom for nære, jaget jeg bort.
Jeg har ikke behov for nye naboer.
Tenk på hvorfor vi må selge.
Jeg tror at vi ville trivdes i lag. Det er visst en for og en mot.
Hvordan skal dere avgjøre dette?
- Jeg kan flå en bjørn raskere enn du. - Nå, ja.
Hva kan jeg utfordre deg i, da? Det må finnes noe.
Hvis du slår meg i skyting, får dere flytte inn.
- Mener dere det? - Jeg antar det.
Skal dere duellere om en hytte?
- Hos Jim og Nancy... - Da setter vi i gang.
Kom.
Forhandlingene om hytta har gått i stå. Disputten avgjøres med pistol.
Nå får vi se hvem som skyter best.
- Det går fort. - Jeg er klar.
Der er sikringen.
Avtrykkeren er jammen følsom.
Hvis Ed bommer igjen, får han ikke kjøpe hytta.
- Sånn skal det være. - Det ble uavgjort.
Kan dere akseptere det?
- Er vi enige? - Ja visst.
Jeg trodde ikke at noen kunne slå meg, men du klarte det nesten.
Stopp en hal. Hvem rydder opp boksene?
16 mil lengre nord ser utsiktene for å nå Fairbanks-
-stadig dårligere ut.
Toget nærmer seg den blokkerte strekningen.
For et uvær. Se på skyene.
Vi har to timer på oss.
Hvis de ikke får vekk plogen, blir vi forsinket.
Den dynamiske duoen klarer nok biffen. RC er en klippe.
Hent blåselampen.
Først varmer vi opp metallet, og så skrur vi ut boltene.
Vi fikser det, men vi har bare ti minutter på oss.
Bra.
Jeg kan se is i sprekkene.
Vi må smelte all isen.
Bolten har gått av på midten.
Vi kan ikke gjøre mye mer enn å stramme dem som er igjen.
- Det er bare å ta i. - Bare reparer dritten.
Smelt all (...)!
- Det var den siste. - Ja, nå er vi ferdige.
Alle boltene er strammet.
- Topp. Takk for hjelpen. - Kult, Steven.
- Bra jobba. Vi ses. - Nå må vi brøyte skinnene.
High five. Bedre lykke neste gang.
Det er uunngåelig.
Hvis ingenting går i stykker, arbeider man ikke hardt nok.
Herlig.
Jennifer og Walt leter etter eneboeren Roger.
Han pleier å vise seg når flyet kommer.
En hund.
Roger! Står til? Du er i live.
- Alt vel? - Ja, men jeg er uten radio.
Jeg har ikke kunnet kontakte omverdenen.
Radioen ga seg for noen uker siden.
Jeg klarer meg selv, men sikkerhetsnettet er en trygghet.
Hit kommer man bare med fly.
Vannfly om sommeren og ski om vinteren.
- Hvem er pakken fra? - Mamma.
Det er gøy å få pakker hjemmefra.
Det er som julaften når Walt kommer.
Nå skal vi se.
- Får du noen gang noe du ikke vil ha? - Nei. Jeg gir henne en liste.
- Jaså? - Her har vi mat.
Kjeks. Noen kjøkkenkniver.
- Jeg pleier å bake pai. - Så hyggelig.
- Hvordan baker du pai i vedovn? - Det går kjempebra.
- Bruker du en gryte? - Nei, denne lille risten.
Jeg legger den på kull, og så har jeg to former.
Jeg ruller ut deigen, heller i fyllet og legger folie over.
Formen setter jeg på risten i 12 minutter.
- Jeg har aldri hørt på maken. - Det virker fornuftig.
- Er det en av dine oppfinnelser? - Ja. "Hvorfor ikke?" tenkte jeg.
Jeg har bodd her i omtrent 1,5 år nå.
Jeg flyttet hit fra Denver. Jeg har alltid ønsket å bo sånn.
Jeg pakket alle tingene mine og fløy til Anchorage.
Så havnet jeg her, og her ble jeg.
Her nyter man livet. Jeg har fått tid til å tenke-
- og revurdere ting. Det har vekket min kreativitet.
Jeg har aldri malt, men roen og ensomheten-
-har vekket min kreative åre.
Det er et harmonisk og virkelig liv.
Folk snakker om "den virkelige verden", men den er jo her.
Vinden øker i styrke. Vi burde dra.
Greit.
Nå som banen er brøytet, kommer godstoget og dets verdifulle last-
- endelig til Fairbanks med uværet i hælene.
Nå har jeg gjort min del.
Det er godt å være framme. Nå vil jeg bare slappe av. Jeg er utkjørt.
Vi kjempet hardt, og nå er vi her.
Kunden kommer til å bli fornøyd.
Reisen var lang. Jeg er bare glad for at vi kom fram.
Det er alltid en stor lettelse å komme fram.
Nå tar vi en kald øl.